Tidligere i Hannibal.
- Abigail Hobbs dræbte Nick Boyle. - Vi kan ikke fortælle det til nogen.
Jeg er bekymret for dig, Will.
Du har så meget empati for de mordere, Jack Crawford -
- har dine tanker viklet omkring, at du mister dig selv til dem.
- Måske burde jeg få scannet hjernen. - Føler du dig ustabil?
Er der et problem, Will?
- Du mistede tidsfornemmelsen. - Der er noget galt med mig.
Jeg er din ven, Will. Jeg bekymrer mig ikke om de liv, du redder.
Jeg bekymrer mig om dit liv -
- og dit liv er på vej væk fra virkeligheden.
Jeg kan mærke mine nerver klikke, som tandhjul på en rutsjebane -
- der trækker op til det uundgåelige lange dyk.
- Hurtige lyde, hurtigt overstået. - Abigail Hobbs dræbte Nicholas Boyle.
Som en sprængt ballon.
Hun tog et liv.
- Du har taget et liv. - Ja, det samme har du.
Du sørger, Will. Ikke over det liv, du har taget -
- men over det liv, der blev taget fra dig.
Hvis Abigail kunne have startet forfra, lagt de skræmmende minder -
- om sin far bag sig, så kunne du også.
Du kunne vikle dig selv fri af galskaben og mordene.
Vi løj for hende.
Vi kender begge det uvirkelige ved at tage et liv.
De mennesker, der dør, når vi ikke har andre valg -
- vi ved, at i de øjeblikke, er de ikke kød -
- men lys og luft og farve.
Er det ikke det, det er, at være i live?
- Føler du dig i live, Will? - Jeg...
- Jeg føler, at jeg forsvinder. - Har du oplevet, at tiden forsvandt igen?
Eller hallucinationer?
Jeg vil gerne have, at du tegner en urskive.
Med numre. Den store viser indikerer timen, den lille viser minuttet.
- Hvorfor? - En øvelse. Jeg vil have -
- at du fokuserer på øjeblikket. Nuet. Så ofte, du kan -
- tænk på, hvor du er og hvornår. Tænk på, hvem du er.
19.16. Jeg er i Baltimore i Maryland.
Og mit navn er Will Graham.
En enkel påmindelse. Et værktøj til at holde fast i virkeligheden.
Og at vide, at du er i live.
Først på www.NXTGN.org.
Danske tekster af: Next Generation Subbers.
Hvad skete der derinde?
- Jeg blev forvirret. - Jeg har set dig forvirret -
- og jeg har set dig oprørt, men jeg har ikke se dig skræmt på den måde.
Frygten er en gammel bekendt. Jeg kan godt håndtere det.
Jeg blev bare desorienteret. Jeg kan godt gå ind igen.
Jeg så dit ansigtsudtryk, da du kom ud fra det værelse.
Hvad oplevede du derinde, der har gjort dig stum -
- lige pludselig? - Jeg ser og hører bedre, når jeg er bange.
Jeg kan bare ikke -
- tale så sammenhængende. - Will, du forurenede gerningsstedet.
Det har du aldrig gjort før.
- Jeg troede, jeg var ansvarlig for det. - Hvad siger du?
Troede du, at du havde slået hende ihjel?
- Ind i mellem, med det, jeg laver... - Det, du laver er -
- at du tager alle beviser fra et gerningssted.
Du vurderer. Du rekonstruerer en morders tanker.
Du tænker ikke på dig selv som morderen.
Jeg for vild i rekonstruktionen.
- Blot et sekund. Kun et blink. - Jeg ved, at du ikke bryder dig om -
- at være genstand for bekymring, men jeg er -
- officielt bekymret for dig. - Officielt?
Ja, det er korrekt.
Jeg troede, at grunden til, at jeg ser Dr. Lecter og ikke en FBI psykiater er -
- er så mit mentale velbefindende forbliver -
- uofficielt. - Jeg vil bare være forsigtig med dig.
Vi vil ikke knække dig. Er det det, der sker? Har jeg knækket dig?
Har du en, der gør det her bedre, hel, end jeg gør det, knækket?
Frygt gør dig ubehøvlet, Will.
Hendes navn var Beth LeBeau.
Hun druknede i sit eget blod.
Og det, hun ikke druknede i, er overalt på gulvet -
- og under sengen. Hun prøvede at skjule sig for ham.
Han trak hende derhen. Han ventede på hende under sengen.
- Kæmpede med neglene for at komme fri. - Han kendte hende. En, der holdt af hende.
- Eller troede, han gjorde. - Han holdt for meget af hende.
Så vi leder efter kærester, eks-kærester -
- kolleger, fyren, der pakker hendes varer.
Jeg har et sæt fingeraftryk på knivens skæfte. Jeg går ud fra, at det er dine.
Beklager.
Der er andre hudfibre, antageligt fra morderen -
- men huden er så syg eller skadet, at det ikke efterlod -
- nogen brugbare aftryk. - Offeret kradsede morderen dybt nok -
- til at få væv under neglene. Men der kom ikke noget blod.
- Hvorfor blødte han ikke? - Efter, han havde snittet offeret i -
- ansigtet, ser det ud som om, han prøvede at trække hendes hud tilbage.
Som om han fjernede en maske?
Jeg har stadig -
- den kobberagtige lugt af blod på hænderne. Jeg kan ikke huske at have set -
- gerningsstedet, før jeg så mig selv slå hende ihjel.
De minder er forsvundet af syne, alligevel er du bevidst om deres fravær.
Der er noget storslået over den vold, jeg forestillede mig -
- der føles mere virkelig, end jeg ved er sandt.
- Hvad ved du, er sandt? - Jeg ved, at jeg ikke slog hende ihjel.
Jeg kan ikke have gjort det.
Men jeg husker at skære i hende. Jeg husker at se hende dø.
Du må overvinde disse vrangforestillinger, der skjuler din virkelighed.
Hvilken slags brutale vrangforestillinger har denne morder?
Det var ikke brutalt. Det var ensomt.
Det var desperat. Trist. Jeg fik et glimt af mig selv i spejlet -
- og jeg kiggede lige gennem mig -
- forbi mig, som om, jeg var en fremmed.
Du må ærligt konfrontere dine begrænsninger -
- i det, du gør. Og hvordan det påvirker dig.
Hvis du med begrænsninger mener forskellen mellem tilregnelighed og sindssyge -
- accepterer jeg det ikke.
- Hvad accepterer du? - Jeg ved, hvilken slags tosse jeg er -
- og det her er ikke den slags.
Det her kunne være anfald. Det kunne være en svulst.
En blodprop.
Jeg kan anbefale en neurolog.
Men hvis det ikke er fysiologisk, er du nødt til at acceptere -
- at det, du kæmper med, er en psykisk sygdom.
NOBLE HILLS SUNDHEDSCENTER, BALTIMORE, MARYLAND
Du er i meget gode hænder. Dr. Lecter her er -
- en af de mest normale mænd, jeg kender. - Jeg må være enig.
Dr. Sutcliffe og jeg havde turnus sammen på Hopkins.
For et liv siden, dengang, du ikke var bange for at få lidt beskidte hænder.
Jeg var altid draget mod, hvordan sindet fungerer.
Jeg fandt det langt mere dynamisk, end hvordan hjernen fungerer.
Det viste billede er mere interessant end fremviseren -
- indtil, naturligvis, at fremviseren bryder sammen.
Så, Will. Disse hovedpiner, hvornår begyndte de for alvor?
- For to til tre måneder siden. - Omkring det tidspunkt, hvor Will kom -
- tilbage i felten, hvor jeg mødte ham.
- Og hallucinationerne? - Jeg kan ikke sige, hvornår de begyndte.
Jeg blev bare langsomt bevidst om, at jeg måske ikke drømte.
Det er hjernebetændelse.
- Er det din foreløbige diagnose? - Ja.
- Baseret på..? - Jeg kunne lugte det.
Så din lugtesans er gået fra at kunne bestemme en sygeplejerskes parfume -
- til at diagnosticere autoimmune sygdomme. - Han begyndte at gå i søvne -
- og jeg bemærke en meget særlig lugt.
Og hvordan lugter hjernebetændelse så præcist?
Den har varme. En feberagtig sødme.
Hvis du havde mistanke, hvorfor sagde du så ikke noget?
Jeg var nødt til at være sikker.
Symptomerne begyndte langsomt og blev gradvist værre. Og i går -
- bad jeg ham tegne et ur.
Dette er, hvad han tegnede.
Ingen fornemmelse for rum, hovedpiner, forvirring -
- hallucinationer, ændret bevidsthed. Det er alle de typiske tegn.
Det er så sjældent, at man kan studere den psykiske påvirkning -
- af denne type sygdom på en persons sind.
Det er endnu sjældnere at kunne studere de neurologiske påvirkninger.
En læge må overveje de store fordele ved et videnskabeligt studie.
Selv i disse tider, ved vi kun lidt om hjernen.
Der er store opdagelser at gøre.
Den højre side af hans hjerne er fuldstændig betændt.
Det er anti-NMDA receptor hjernebetændelse. Symptomerne vil kun blive værre.
Jeg ved det. Det er beklageligt for Will.
Hvad lugter du på mig?
Mulighed.
Vi fandt ikke noget unormalt. Ingen vaskulære misdannelser -
- ingen svulster, ingen hævelser eller blødninger, ingen tegn på slagtilfælde.
Intet. Der er intet galt med dig neurologisk.
Så hvad jeg oplever er psykologisk.
Hjernescanninger kan ikke -
- diagnosticere psykiske lidelser. De kan kun udelukke medicinske sygdomme -
- som svulster, der har lignende symptomer.
Vi tager nogle flere prøver.
Vi tager nogle flere blodprøver, men jeg forestiller mig -
- de vil vise sig at være lige så resultatløse.
Du vidste fra det øjeblik du gik ind i hans klasseværelse, at du ville placere ham -
- i et potentielt ødelæggende miljø.
Jeg havde otte døde kollegiepiger i Minnesota. Will fangede morderen for mig.
Han fik også deres morders sygdom.
Han kan ikke stoppe med at tænke på, hvordan det er at tage en andens liv.
Jeg vil hellere have, at han bliver lidt skør i stedet for, uskyldige mister -
- deres liv, og jeg tror, han ville have det på samme måde.
- Will er uskyldig. - Ja. Det er han.
Jeg mener, Will er ægte. Han vil overleve alt, hvad jeg kan udsætte ham for.
Han vil altid kæmpe sig vej tilbage til sig selv.
Ikke altid. Indtil videre.
Han var til neurolog i dag. De fandt intet galt med ham.
- Han var meget ked af det. - Ville han have, der var noget galt?
Jeg tror, han ville have et svar, som ikke var psykisk sygdom.
Tror du, han er psykisk syg?
Problemet, Will har er, at han har for mange spejlneuroner.
Vores hoveder er fyldt med dem, når vi er børn -
- for at hjælpe os til at socialisere og derefter så at forsvinde.
Men Will holdt på hans, hvilket gør det at vide, hvem han er, til en udfordring.
Når du tager ham med til et gerningssted, Jack -
- er selve luften sværtet til af skrig.
På de steder lægger han det ikke bare fra sig.
Han tager det til sig.
Klokken er 10:36.
Jeg er i Greenwood i Delaware.
Mit navn er Will Graham.
Klokken er 1:17.
Vi er i Greenwood i Delaware og mit navn er Will Graham.
Og du er i live. Hvis du kan høre mig -
- er du i live!
Hvorfor ringede du til mig?
- Hvorfor ikke til Jack eller politiet? - Jeg ringede til dig, fordi -
- jeg ikke er helt sikker på, at det jeg så, var ægte.
- Så lad os bevise det. - Jeg greb hendes arm -
- og et helt lag af død hud adskiltes -
- fra det underliggende væv, ligesom om hun havde en handske på.
- Det er derfor, hun ikke blødte. - Præcis. Der er ingen cirkulation.
- Og intet i live i vævet til at binde det. - Hvad gjorde du med det?
- Det ved jeg ikke. - Kan du ikke huske det?
Det kunne være en stafylokok infektion.
- Det eller spedalskhed. - Hendes øjne var misfarvede.
Hun var fejlernæret, syg af gulsot. Leveren var ved at lukke ned. Hun var -
- sindsforvirret.
Så hun lemlæstede en kvindes ansigt, fordi hun troede, det var en maske.
Hun kan ikke se ansigter. Hvis hun dræbte -
- Beth LeBeau, ved hun måske ikke engang, at hun gjorde det.
Hvorfor kom hun så tilbage?
- For at vise sig selv hun ikke gjorde det. - Er det derfor, du kom tilbage?
Hvis jeg ikke udtrykte mig tydeligt nok, jeg dræbte ikke Beth LeBeau.
- Jeg vil bare vide, hvem der gjorde det. - Også mig.
Ja.
Du er emne for en masse spekulationer på kontoret.
- Virkelig? Hvad spekulerer de på? - At Jack skubbede dig -
- helt ud til kanten, og nu presser du dig selv udover.
Denne morder kan ikke acceptere hendes virkelighed.
Jeg kan lejlighedsvis identificere mig med det.
Når det er sagt, føler jeg mig -
- relativt ved mine fulde fem.
Klokken er 19:05.
Jeg er i Baltimore i Maryland. Mit navn er Will Graham.
Tak for, at du gider at føje mig.
Jeg føler, jeg ser et spøgelse.
- Med hensyn til morderen eller dig selv? - Begge.
Hun er ægte. Du ved, hun er ægte. Der er beviser.
Når du finder hende, har din fornuft ikke forladt dig.
- Tiden gjorde. - Har du mistet tid igen?
Jeg talte med Dr. Sutcliffe. Vi drøftede kort oplysningerne om dit besøg.
Kunne du tænke dig at diskutere dem med mig?
Der er ingen oplysninger. Han kunne ikke finde noget, der var galt.
Så bliver vi ved med at kigge efter nogle. Måske jeg måtte foretage nogle prøver selv.
Du ville ikke offentliggøre noget om mig, ville du, Dr. Lecter?
Hvis der nogensinde var noget, der kunne være af terapeutisk værdi for andre -
- ville jeg referere det på en måde, som ville være fuldstændig uigenkendeligt.
Bare gør mig en tjeneste og publicer det efter døden.
- Efter din død eller min? - Bare den, der kommer først.
Har du overvejet Cotard syndromet? Det er en sjælden vrangforestillingslidelse -
- hvor en person mener, han eller hun er døde.
Taler du om morderen eller mig?
- Morderen, selvfølgelig. - Ja, selvfølgelig.
Hun kunne ikke se offerets ansigt. Eller hun prøvede at afdække det.
Den manglende evne til at identificere andre er forbundet med Cotard.
Det er en fejltænding i områder af hjernen -
- som genkender ansigter og også i mandelkernen -
- som tilføjer følelser til disse genkendelser.
Selv dem, der er tættest på hende, vil virke som bedragere.
Så hun rakte ud efter en person, hun elskede -
- en, hun stolede på. Hun følte sig forrådt og blev voldelig.
Hun kan ikke stole på noget eller nogen, hun engang vidste var troværdige.
Hendes psykiske sygdom tillader det ikke.
Vi sammenlignede vævsprøver fra gerningsstedet -
- med din datters sygejournal.
Jeg var næsten lettet da jeg fik den telefonopringning.
Jeg troede, at I havde fundet hende, og at hun -
- ville have fået fred. - Du troede, at hun var død?
Det får mig til at lyde, som en forfærdelig mor.
Jeg prøvede at være en god mor. Jeg prøvede at gøre alt, hvad jeg kunne.
- Jeg ønsker bare ikke, at hun lider. - Ingen tvivler på dit engagement -
- overfor din datter, fru Madchen.
Hvor godt kendte hun Beth LeBeau?
De var bedste venner. De gik i skole sammen.
Indtil det var usikkert for Georgia at gå i skole.
Hvornår lagde du først mærke til, at din datter -
- kæmpede med en psykisk sygdom?
Da hun var ni, og hun fortalte mig, at hun -
- tænkte på at dræbe mig, og sagde, at hun allerede var død.
Hvilke symptomer havde hun?
Hun havde kramper, hallucinationer -
- psykotisk depression.
Jeg var taknemmelig da hun var katatonisk.
Var hun nogensinde voldelig?
- Nogle gange. - Hvad sagde hendes læge?
Ikke meget. Hun opholdt sig måneder ad gangen på hospitalet.
Blodprøver og hjernescanninger, og de var alle ufyldestgørende. De kunne -
- aldrig sige, hvad der var galt.
Ved du det stadigvæk ikke?
Det sagde bare, at det var det ene eller det andet.
De...
De gættede altid.
Jeg foretog mine egne undersøgelser.
Jeg skrev alle lægens ord ned -
- de forskellige terminologier. Lærte en masse.
Men det meste, jeg lærte var -
- hvor lidt, der faktisk vides omkring psykiske sygdomme.
Alt, de ved, er sjældent omkring at finde løsninger.
Det handler mere om håndtering af forventninger.
- Håndterer du dine forventninger? - Ændrer mine forventninger.
Da Miriam Lass døde -
- blev jeg nødt til at komme tilbage til dette kontor og pakke sammen.
- men det blev for overvældende. Jeg tænkte, jeg burde tage væk -
- da jeg indså, at jeg havde fået en praktikant dræbt.
Den mangel på lederskab fra min side var mit ansvar.
Du dræbte ikke Miriam Lass, Chesapeake Flænseren gjorde.
Det føltes ikke på den måde. Jeg trak hende ud af et klasseværelse -
- ligesom jeg trak dig ud af et klasseværelse.
Hun var en studerende, jeg er en lærer.
Jeg er stadig lige så ansvarlig for dig, som jeg var for hende.
- Jeg bærer mit eget ansvar. - Ikke for mig.
Vi kan gøre det sammen. Jeg brød reglerne -
- med Miriam. Jeg opfordrede hende til det.
- Jeg bryder reglerne nu. - Ved at lade en -
- ustabil agent lave feltarbejde? - Specialagent.
Du repræsenterer FBI. Du repræsenterer også mig.
- Har jeg udstillet dig, Jack? - Nej, men du har gjort mig nysgerrig.
Hvorfor er du stadig her, når vi begge ved, at det er dårligt for dig.
- Vil du have, jeg stopper? - Nej.
Du havde muligheden for at stoppe, men du greb den ikke. Hvorfor ikke?
Jeg tror, det arbejde, du gør her, har skabt en følelse af stabilitet.
Stabilitet er godt for dig, Will.
Stabilitet kræver et stærkt fundament, Jack.
- Min fortøjning er bygget på sand. - Jeg er ikke sand.
Jeg er grundfjeldet.
Når du tvivler på dig selv, skal du ikke også tvivle på mig.
Jamon Ibérico.
Elsker du stadig disse sjældne godbidder, Hannibal?
Jo dyrere og sværere at få fat på, des bedre.
Det er den forskel, der gør, at man forventer kvalitet.
Ikke altid.
Hvert år, bliver der kun valgt nogle få tusinde Ibérico.
Men er grisen, når den er fedet op, slagtet og lufthærdet -
- bedre end andre grise? Eller er det bare -
- rygtet, der går forud for produktet? - Det er ligegyldigt.
Hvis kødspiseren synes, det er vigtigt, så bestemmer deres tro værdien.
Psykologien overtrumfer neurologien.
Vi ved, hvordan Ibérico får sine grise. Hvordan får du dine?
- Hentyder du til Will Graham? - Vi ved, du er glad for det specielle.
Hvad gør ham så speciel?
Will har en utroligt livlig fantasi.
Smuk. Ren empati.
Der er ikke noget, han ikke kan forstå, og det skræmmer ham.
Så du satte hans sind i brand.
Fantasi er en interessant forstærker af en feber.
Hvor vidt strækker det?
Slukker du branden, eller lader du ham brænde?
Will er min ven. Vi slukker branden når det er nødvendigt.
Han har bedt om flere prøver.
Nu, hvor vi har fået bekræftet, hvad det er -
- bliver det nemmere at gemme det for ham.
Put disse i.
Det er færdigt før du ved af det.
Dr. Sutcliffe?
Du er ren.
Du kunne ikke have gjort det uden at få noget på dig, og der er intet.
Jeg føler mig ikke ren.
Mordvåbnet har det samme beskadigede væv, som i Beth LeBeaus hus.
- Hvad har ofrene til fælles? - Mig.
- Hvad kan du huske? - Jeg kan huske, jeg kom her -
- kørte ind i MRI-scanneren, kom ud igen, og fandt Dr. Sutcliffes lig.
- Ingen forvirring? - Ikke noget, jeg ved af.
Plejede Dr. Sutcliffe at have patienter efter lukketid -
- når der kun er ham på kontoret?
- Han var meget imødekommende. - Georgia Madchen fulgte efter dig -
- og mens du var inde i MRI-scanneren -
- gør hun det her ved din læge. Hvorfor ham?
Hun kan ikke se ansigter, så hun troede, det var mig.
Hvorfor dig?
Det ved jeg ikke. Jeg har det med at samle på vildfarne.
Jeg prøvede at fortælle hende om den nat, jeg så hende.
Jeg prøvede, at fortælle hende, hun var i live. Måske hørte hun mig.
Det er nok ikke faldet hende ind i et stykke tid.
Jeg ser dig, Georgia.
Tænk på, hvem du er.
Det er midnat. Du er i Wolf Trap i Virginia.
Du hedder Georgia Madchen.
Du er ikke alene.
Vi er her sammen.
Er jeg i live?
Får hun det bedre?
Der er stor risiko for infektion. Hun har mistet en stor del af sine vitale væsker.
Selv noget knoglemasse. Hun bliver behandlet, som et brandoffer.
- Får hun det bedre mentalt? - Hun har Cotards Syndrom.
Næsten alle, der lider af denne sygdom får det bedre af behandlingen -
- som i sjældne sager som denne, elektrochokbehandling.
Jeg er mere bekymret for Will.
Jeg troede, du ville være mere bekymret for din kollega, Dr. Sutcliffe.
Jeg sørger over Dr. Sutcliffe, men Will er i allerhøjeste grad i live.
Han er stadig desperat efter en forklaring, der gør alt godt igen.
Jeg er selv meget desperat efter en forklaring.
Jeg vil gerne snakke med den unge kvinde når hun kommer sig.
Hvor meget tror du, hun husker?
For hendes skyld håber jeg, hun ikke husker meget.
Next Generation Subbers on this release:
ThunderPants, Pothead87, NinjaNerd, Nicki52.
I næste uges afsnit af Hannibal:
En berygtet seriemorder -
- flygter.
Han søger hævn.
Han er skånselsløst splittet fra hinanden mentalt af psykiatere.
Og får noget uventet hjælp.
Jeg vil have en liste over psykiatere, der havde ham som klient.
Alana Bloom var også en af dine psykiatere.
Jeg kan fortælle dig, hvor du kan finde hende.